X-MEN: DAY OF FUTURE PAST ÖVERSÄTTNING: 314r
New York
Framtiden
en mörk, ödslig värld,
en värld av krig,
lidande,
förluster på båda sidor.
Mutanter och människorna som vågade hjälpa dem,
slåss mot en fiende vi inte kan besegra.
Är vi av ödet bestämda denna väg.
Förutbestämda att krossa oss själva som så många arter före oss.
Eller kan vi utvecklas snabbt nog att förändra oss själva.
Ändra vårt öde.
Är framtiden fast utstakad.
Översättning: 314r
MOSKVA
De är här!
- Tiden ute. - Sentineller.
Sunspot.
Vi sticker!
Spring!
Blink!
Nej!
För sent, skitstövlar.
Så få av oss kvar.
Professor?
Jag hittade dem.
KINA
Professor!
- Bobby! - Hej, Storm.
Hej, grabben.
Professorn, du klarade det.
När sentinellerna attackerar avslöjar Warpath dem
och jag skickar Bishop tillbaka att varna oss innan det händer.
Blink kollar upp nästa ställe och...
Sen sticker vi innan de vet att vi varit där.
För vi var aldrig där.
Vad menar du med, aldrig där?
Hon skickar Bishop tillbaka i tiden att varna för en kommande attack.
Hon skickar Bishop tillbaka i tiden?
Nej, bara medvetandet i hans yngre jag, hans yngre kropp.
Detta kanske kan fungera, Charles.
Vad kan fungera?
Sentinellprogramet var ursprungligen uttänkt av doktor Bolivar Trask.
På 70-talet var han en av världens ledande vapenutvecklare,
men dolde att han börjat experimentera på mutanter.
Att använda deras gåvor för sin egen forskning.
Det var en mutant som upptäckt vad han gjorde.
En mutant med förmågan att omvandla sig till vem som helst.
Mystique.
Jag kände henne som Raven.
Vi möttes som barn, och växte upp tillsammans.
Hon var som en syster för mig.
Jag försökte hjälpa henne men lyckades bara driva iväg henne.
Hon jagade Trask världen runt.
Vid freden i Paris, 1973 efter vietnamkriget hittade hon Trask.
Och dödade honom.
Det var första gången hon dödade.
Men inte hennes sista.
Att döda Trask fick inte utfallet hon väntade.
Det bara övertygade regeringen för behovet av hans program.
De fångade henne den dagen.
Torterade henne.
Experimenterade på henne.
I hennes DNA hittade de hemligheten till hennes omvandlingskraft.
Det gav dem nyckeln att skapa vapen som kunde anta alla mutanta krafter.
För drygt 40 år sen skapades maskinerna som har förstört så många av vår sort.
Allt började den dagen, 1973.
Dagen hon först dödade. Den dagen hon blev Mystique.
Vill du tillbaka dit?
Om jag kan nå henne, stoppa mordet och hålla henne ifrån dem.
Då kan vi stoppa sentinellerna från att någonsin bli födda.
Och avsluta detta krig innan det ens börjar.
Jag kan skicka någon tillbaka ett par veckor.
Kanske en månad, men du talar om decennier.
Du har den mest kraftfulla hjärnan i världen, professor,
men hjärnan kan bara sträckas så långt innan den knäcks.
Det skulle slita dig i bitar.
Jag är ledsen, ingen skulle överleva den resan.
Men om någons hjärna har ett sätt att stå emot,
om någon kan helas lika fort som den går i bitar.
Okej, sprid ut.
Inta positioner.
Så jag vaknar i min yngre kropp, gud vet var, och sen?
Du måste gå till mitt hus och hitta mig.
Övertyga mig om allt det här.
Skulle du inte bara kunna läsa mina tankar.
Jag hade inte mina krafter 1973.
Logan, du måste göra för mig vad jag en gång gjorde för dig.
Led mig, visa mig...
Jag var en mycket annorlunda man då. Du måste ha tålamod med mig.
Tålamod är inte min bästa sida.
Du behöver mig också.
Vad?
Efter Mystique lämnade Charles satte jag henne på en farlig väg.
En mörkare väg.
Det behövs oss båda vid en tid när vi inte kunde varit längre isär.
Underbart.
Och var hittar jag dig?
Det är krångligt.
Era kroppar kommer att sova, bara era sinnen reser tillbaka i tiden.
Så länge ni är kvar fortsätter förr och nu att samexistera.
Men så fort ni vaknar upp...
Allt som ni gjort finns kvar och blir historia.
För oss andra blir det den enda historia vi känner till.
Som att de senaste femtio åren aldrig hänt.
Denna värld, detta krig, den enda som kommer att minnas är du.
Då så, Logan, du måste rensa tankarna och var så lugn som möjligt.
Vad, hur menar du?
Om dina tankar blir skakiga blir det svårt att kontrollera.
Du kan börja glida mellan förr och framtid.
Men, om jag behöver bli lite skakig.
Tänk fridfulla tankar.
Fridfulla tankar.
Har du några goda nyheter?
Du åldras egentligen inte så du kommer att se likadan ut.
Du kommer inte att ha mycket tid.
Sentinellerna hittar oss, det gör de alltid.
Men denna gång har vi ingenstans att fly.
Det här är vår sista chans.
- Tror du verkligen att det går? - Jag har tro på honom.
Jag oroar mig inte för honom, det är oss, vi var unga.
Vi visste inte bättre.
Det får vi nu.
Gör som alltid.
Det kan sticka lite.
Jävla skit.
Vad?
Hallå, vad är det?
Gwen, klä på dig.
Jag vet inte vad ni vill här.
Du skulle vakta chefens dotter, inte knulla henne.
Jag låg inte med henne.
- Inte? - Nej.
Jag menar ja, jag har gjort det många gånger men...
Jimmy!
Det var inte jag, det var gamla jag, Jag kom hit för 20 sekunder sen.
- Verkligen? - Ja.
Så, vad hände med dina kläder?
Tror ni mig om jag sa att jag skickades hit från framtiden?
- Gå iväg, sötnos. - Ja.
- Vi tar hand om skojaren. - Nej, det gör ni inte.
Ge mig nycklarna till bilen annars vaknar ni på sjukhus.
Tro mig, jag vet hur det slutar.
- För att du är från framtiden? - Nej, för de här.
Vad i helvete.
Förbannat.
Fridfulla tankar.
O-TUR NEW YORK
Vi granskar alla våra försvarsutgifter och alla svarta böcker öppnas.
Vi kan inte stödja ett vapen som riktas mot våra egna medborgare.
Om dessa mutanter, ni beskriver, redan lever bland oss, så lever de fridfullt.
Vi har inte haft en incident på över tio år.
- Efter det på Cuba. - Det bekräftades aldrig.
Vi har verkliga fiender, ryssarna, kineserna.
Vi talar om en tiondels tiondels tiondel av vår befolkning.
Tillåt mig att läsa något för er.
Varsågod.
Detta har erhållits från våra vänner vid CIA.
Det är en avhandling av en mutant vid Oxford university, jag citerar:
Till Homo Neanderthal, hans muterade kusin Homo Sapiens
Vilket är vi.
var en avvikelse, ankomsten av den muterade skapelsen, Homo Sapiens
blev följd av omedelbart utdöende av deras mindre utvecklade slag.
Så, nu är vi neanderthalare.
Tala för dig själv doktor Trask.
När ni skickade soldater till Vietnam utan rätta vapen att vinna kriget,
underskattade ni er fiende.
Gör det med denna fiende, det blir inte nån gränsstrid halvvägs runt jorden.
Denna gång blir det på våra gator, i våra städer, i våra hem,
och när ni ser behovet av mitt program, så är det för sent.
Och ni kommer att ha förlorat två krig under en livstid.
Vi är ledsna dr Trask,
men ditt sentinellprogram kommer inte att gå igenom.
Sài Gòn (Ho Chi Minh-staden)
Kan jag hjälpa er, överste?
Skall ge våra pojkar ett riktigt avsked.
Ledsen, men området har karantän.
Gå undan, soldat. Det är en order.
Giv akt!
Manöver!
Vad är allt det här?
Labbrapporter, blodprov. Allting packas och skeppas tillbaka.
- Var åker det. - Samma ställe som de är,
Trask Industries.
Kom mina herrar!
Tar er bort från denna skitföreställning.
Hemresa?
Inte riktigt än.
- Vad gör du med de där? - Något att göra resan smidigare.
Vi överför er till en privat inrättning där vi kan göra några fler test.
Era män är inte militära.
Privat grupp.
Vi har behörighet att återsända dessa män.
De här trupperna skall åka hem.
Överste, jag tror inte ni har jurisdiktion i frågan.
Jag är rädd för det.
Ursäkta, vem är ni?
Frågan är major,
STRYKER WILLIAM JR
Vem är du?
Raven!
Det är inte mitt namn.
- Jag hette så. - Jag vet.
Vi går ut, kom igen!
- Var är eric? - Jag är själv nu.
Håll planet!
Vill inte lämna pojkarna i detta gudsförgätna landet!
Du följer inte med oss?
Mitt krig är inte över, fienden är ännu där ute.
Var gick de?
- De fyra privata, var gick de? - De gick mot rampen.
PRIVAT FASTIGHET STANNA UTANFÖR
XAVIERS SKOLA
Kan jag hjälpa er?
Ja, vad hände med skolan?
Skolan har varit stängt i åratal.
Är du förälder?
Fan heller.
Vem är du?
Jag heter Hank, Hank mcCoy, jag ser efter huset nu.
Är du Beast?
Se på dig, jag antar att du är sen i växten.
Jag vet inte vad du talar om. Jag måste be dig gå.
- Var är professorn. - Det är ingen professor här.
Du är stark för en tanig grabb.
Säker på att det inte är en liten Beast där?
- Ingen är här. - Kom igen, Beastie.
Jag sa att skolan är stängd, du måste gå.
- Inte innan jag träffat professorn. - Det är ingen här, jag sa det.
Hör på.
Du och jag kommer att bli goda vänner.
Du vet bara inte om det än.
Professor!
Hank, vad pågår här?
Professor?
Snälla, kalla mig inte det.
Känner du killen?
Han verkar lite bekant. Släpp ljuskronan, Hank.
Du kan gå?
Du är skarpsynt.
Jag sa...
Ändå missade du skylten på väg in, det är privat område min vän.
Jag måste be honom att be dig gå.
Jag är rädd att jag inte kan det, för...
för jag skickades hit efter dig.
Säg den som skickade dig att jag är upptagen.
Det blir lite knepigt för den som skickade mig var du.
Vad?
Omkring femtio år från nu.
50 år från nu som i framtiden 50 år från nu?
- Ja. - Skickade jag dig från framtiden?
Stick!
Hade du dina krafter visste du att jag talar sanning.
Hur vet du att jag inte har mina...
- Vem är du? - Jag sa det.
- Är du CIA? - Nej.
- Du har spanat på mig? - Jag känner dig Charles.
Vi har varit vänner i åratal.
Jag vet att dina krafter kom när du var nio.
Att du trodde att du blev galen med alla röster i huvudet.
Inte förrän du var 12 insåg du att alla röster var i alla andras huvuden.
Vill du att jag fortsätter?
- Jag sa det aldrig till nån. - Inte än, men du kommer.
Du har väckt mitt intresse, vad vill du?
Vi måste stoppa Raven.
Jag behöver din hjälp.
Vi behöver din hjälp.
Jag tror jag vill vakna nu.
Vad har hon med det här att göra?
Så du säger att de tog Ravens kraft och gjorde vapen av den?
Japp.
Hon är unik.
Ja, det är hon.
I början gick sentinellerna bara på mutanter.
Sen började de identifiera genetiken hos icke-mutanter
vilka kunde ha mutanta barn eller barnbarn.
Många av människorna försökte hjälpa oss, det var en slakt,
Bara mänsklighetens värsta tog makten.
Jag har varit i många krig.
Jag har aldrig sett något som det här.
Och allt börjar med henne.
Låt oss säga att jag väljer att tro dig, att jag väljer att hjälpa dig.
Raven skulle inte lyssna på mig.
Hennes själ och hjärta tillhör någon annan nu.
Jag vet.
Därför behöver vi Magneto, också.
Eric.
Du vet väl var han är?
Ja.
Han är där han hör hemma.
Så, du tänker smita?
Högsta poäng, som jag sa, du är skarpsynt.
Professorn jag känner skulle aldrig vända ryggen åt nån som gått vilse.
Speciellt någon han älskat.
Vet du, jag tror jag minns dig nu.
Ja, vi kom till dig för länge sen och ville ha hjälp.
Jag skall säga till dig det som du sa till oss då.
Dra åt helvete.
Lyssna på mig din lilla skit.
Jag har åkt långt och jag har sett många dö, bra folk, vänner.
Skall du vältra dig i självömkan och inget göra, får du se samma sak.
Fattar du?
Vi måste alla dö nån gång.
Jag sa att det är ingen professor här.
Vad har hänt honom?
Han förlorade allt.
Eric, Raven, hans ben.
Vi byggde skolan, labbet, hela det här stället.
Sen strax efter första terminen, blev kriget i vietnam värre.
Många av lärarna och alla studenter blev värvade.
Det bröt verkligen ner honom.
Han gick in i sig själv.
Jag ville hjälpa att göra något så jag gjorde ett serum mot hans rygg.
Erhållet ur samma formel som hjälpte mig kontrollera min mutation.
Jag tar bara för att hålla mig i balans men han tar för mycket.
Jag försökte få honom tillbaka men han kunde inte klara smärtan.
Rösterna, behandlingen ger honom hans ben men det är inte nog.
Han har bara förlorat för mycket.
Är du inte rädd för mig?
Jag har alltid trott att jag inte kunde vara den enda i världen.
Charles Xavier.
Raven.
Du är hungrig och ensam?
Ta det du vill, vi har mycket mat. Du behöver inte stjäla.
Faktiskt så behöver du aldrig stjäla igen,
och det är ett löfte.
Jag skall hjälpa dig hitta henne.
Men inte för något i er framtid utan för henne.
För all del.
Du känner inte Eric, den mannen är ett monster, en mördare.
Du tror du kan övertala Raven att ändra sig, komma hem.
Det är utmärkt.
Men vad får dig att tro att du kan ändra honom.
För att du och Eric skickade tillbaka mig hit tillsammans.
Rummet byggdes under andra världskriget när det var ont om stål,
så grunden är ren cement och sand, ingen metall.
Han hålls 100 våningar under den mest vaktade byggnaden på planeten.
Varför sitter han där?
Har du glömt att berätta.
J-F-K.
Dödade han...
Vad annars när kulan mirakulöst krökte sig genom luften.
Eric hade alltid ett sätt med vapen.
Är du säker på det här?
Det är din plan inte min.
- Vi har inte resurser att ta oss in. - Eller ut.
Det är bara jag och Hank.
Jag vet en kille.
Ja, han är en ung man nu, växte upp utanför Washington.
Han kunde gå in överallt, vet bara inte hur vi skall hitta honom.
Cerebro kommer inte i fråga.
Vi har en telefonkatalog.
Skulle ni inte göra er klar för resan, sir.
Jag kom för att hämta några filer. Är det en ny scarf, den är fin.
Tack.
Obduktionsrapporter
- Dr Trask. - En sekund.
Vi lade till några namn till Parismötet.
Tack.
Är något fel, sir.
Nej, det är inget.
Skulle du vilja läsa in min resväg, jag vill inte missa någonting.
Stanna här.
Stanna på drive, men bli inte van vid det.
MAXIMOFF
Vad har han gjort nu? Ni får en check för det han tog.
Vi vill bara tala med honom.
Peter, snutarna är här, igen!
Jag gjorde ingenting, jag har varit här hela dan.
- Lugn Peter, vi är inte snutar. - Då skulle ni inte kört hyrbil.
Hur vet du det?
Jag kollade registreringen när ni kom.
Jag kollade ert hyresavtal och såg att ni inte är från stan, är ni FBI?
Nej, inte snutar, Hur är zigenarstället?
Det är ett gammalt kort.
- Han är fascinerande. - Han är en plågoskit.
Vad, en teleportör?
Nej, bara snabb, men när jag kände honom var han inte så ung.
Ung, du är bara gammal.
Är du inte rädd att visa dina krafter?
Vilka krafter talar du om? Såg ni nåt konstigt här?
Inget någon skulle tro om du sa det till dem.
- Så vilka är ni, vad vill ni? - Vi behöver din hjälp.
Med vad?
Inbrott i en högsäker inrättning och få ut någon.
Fängelseinbrott? Det är olagligt.
- Bara om man åker fast. - Vad tjänar jag på det?
Du kleptomanen får bryta dig in i Pentagon.
Hur vet jag att jag kan lita på er?
För att vi är som dig.
Visa honom.
Det är coolt, men äckligt.
PENTAGON
Byggt 1943. Pentagon är världens största kontorsbyggnad,
Inhyser mer än 25000 militärer och poliser på över 6 miljoner kvadratfot.
Var är badrummet?
Ja, vi får tv-signal här, vad händer?
Förbannat, ring underhåll, få honom hit.
URSÄKTA GLASET
Om 3 sekunder öppnas de dörrarna och 20 vakter tänker skjuta oss.
Jag vet, jag väntar på det.
- Vad gör du? - Jag håller nacken mot whiplash.
Vad?
Whip... lash!
Rör er inte!
Du är okej, det går över. Det händer alla.
Du måste gjort något ganska allvarligt.
Vad har du gjort?
- Varför hade de dig där? - För att ha dödat presidenten.
Det enda jag är skyldig till är att slåss för folk som oss.
Karate, kan du karate?
Jag kan ingen karate, men jag känner galenskap.
Damer och herrar, det är en Kod Röd Situation.
Vi evakuerar hela golvet så att vi, min partner och jag kan säkra fången.
- Vilka är ni? - Vi är specialtrupp C-B-F-E-C-I-E.
Kanske ni inte hörde först men förstå att vi är i totalt nedstängningsläge.
Vi måste till 3:e våningen.
Ursäkta, är du färdig?
De sa att du behärskar metall.
De?
Min mamma kände en kille som kunde göra det.
Förlåt, jag är inte så bra på våld.
Charles.
Kul att se er också, gamla vänner.
- Och gående. - Inte tack vare dig.
Den sista jag väntade att se idag.
Jag skulle inte vara här om jag inte måste.
Vi tar ut dig på mitt sätt, inget dödande.
Ingen hjälm, jag kan inte trotsa dig även om jag ville.
Jag går aldrig in i det huvudet igen.
Jag behöver ditt ord, Eric.
Ingen rör sig!
Stanna där!
Charles.
Rör er inte!
Händerna upp, eller vi skjuter.
- Frys dem Charles. - Jag kan inte.
Nej.
Det var bra.
Peter, tack så hemskt mycket. Ta hand om dig.
Jag såg schemat i cockpit, varför åker ni till Paris?
FREDSAVTAL SKRIVS UNDER I PARIS
Tänk er, om de var av metall.
Kan du återlämna bilen åt mig.
Och Peter...
ta det sakta.
Var grävde de upp dig?
Du får svårt att tro det, men du skickade mig.
Du och Charles, från framtiden.
Hur förlorade du dem?
Behandlingen för min ryggrad ordnade mitt dna.
Du offrade din kraft för att kunna gå?
Jag offrade min kraft så att jag kan so...
- Vad vet du om det? - Jag har förlorat min del.
Torka dina ögon Eric.
- Det rättfärdigar inte vad du gjort. - Du vet inte vad jag gjort.
Du tog det som betydde mest för mig.
Du kanske skulle kämpat hårdare för dem.
Vill du slåss, Eric! Du skall få!
Låt honom komma.
Du övergav mig!
Du tog med henne och övergav mig.
Angel, Azazel, Emma, Banshee,
våra mutanta bröder och systrar, alla är döda.
Fångade, försök på, slaktade!
- Eric. - Var, var du Charles?
Vi skulle skydda dem.
Var, var du när ditt folk behövde dig!
Gömde er, du och Hank.
Låtsades vara något ni inte är!
Eric.
Du övergav oss alla!
Så du var alltid en skitstövel.
Jag förstår att vi är bästa kompisar i framtiden?
Jag höll på många år att försöka stoppa dig.
- Hur fungerade det för dig? - Du är som jag.
Du är en överlevare.
Vill du plocka upp all den skiten?
PARIS
Ursäkta mig.
Jag är säker på att det var mitt fel.
Vill du spela ett spel? Det var länge sen.
Jag känner inte för spel, tack.
Jag har inte tagit en riktig på tio år.
Jag dödade inte presidenten.
Kulan krökte av, Eric.
För att jag försökte rädda honom.
- De tog mig innan jag kunde. - Varför försökte du rädda honom?
För att han var en av oss.
Du måste tro att jag är så dum.
Vi sa alltid att de skulle komma efter oss.
Jag trodde aldrig de skulle ta Ravens dna till det.
När såg du henne senast?
Dagen jag åkte till Dallas.
Och hur var hon?
Stark, driftig, lojal...
Hur,... hur var hon?
Hon var...
Jag kan förstå varför hon betydde så mycket för dig.
Du borde vara stolt över henne Charles.
Hon är ute och kämpar för vår sak.
Din sak.
Flickan jag uppfostrade, var inte kapabel att döda.
Du uppfostrade inte henne, du växte upp med henne.
Hon kunde inte vara en flicka för evigt, därför åkte hon.
Hon åkte för att du kom in i hennes huvud.
Det är inte min kraft.
Hon gjorde ett val.
Men nu vet vi var det valet leder.
Hon kommer att mörda Trask.
De fångar henne, och sen så utplånar de oss.
Inte om vi når henne först.
Inte om vi ändrar historien imorgon.
Jag är ledsen Charles.
För det som hände, det är jag verkligen.
Det är ett tag sen jag spelade.
Jag tar det lugnt med dig.
Kanske kan bli en rättvis match.
Du har första draget.
Diplomater från hela världen anländer hit idag, till Hotel Royale.
En historisk dag för slutet av USA:s våldsamma inblandning i Vietnam.
Där är Sydvietnams utrikesminister med andra sydvietnamesiska dignitärer.
Toppmötet börjar inte förrän om en timme.
Hotellet har ett privat rum för er speciella gäst.
Det blir gott om tid.
God middag, allihop, tack för att ni kom.
Gratulerar till vinsten i kriget.
Jag vet att ni skall hälsa och ta foton där nere så jag går rakt på sak.
Det finns en ny fiende där ute.
En fiende som gör era vapen obrukbara, era arméer och nationer försvarslösa.
Ni behöver ett nytt vapen för detta krig.
Jag kallar dem sentineller.
Uppkallade efter de antika vakter som stod vid ett citadells port.
De har flygteknik som ett brittiskt jaktplan.
Rustade att skjuta mer än 2000 rundor per minut med termokeramiska skott.
Storlek, kraft, fart, kan man få hos Lockheed eller Boeing.
Det som gör sentinell så speciell är att målsöka den muterade genen X.
Ett genetiskt guidesystem som kan låsa på ett märke 800m bort,
och utlöser inte om inte målet är identifierat.
Med detta vapen blir det inga indirekta mänskliga skador
Slår jag på kan systemet inte ens aktiveras här inne,
om här inte är en mutant.
Det måste vara nån slags misstag.
Mina maskiner gör inga misstag.
Vad är du?
Jag försäkrar er.
Nej, skjut den inte.
Jag vet inte vad ni talar om.
Raven!
Raven.
Charles?
Vi har kommit efter dig, Eric och jag, tillsammans.
Jag trodde aldrig jag skulle se er igen.
Jag skall hålla dig säker. Jag skall hålla dem ifrån dig.
Eric?
Eric, vad gör du?
Säkrar vår framtid.
Förlåt mig Mystique, så länge du finns ute blir vi aldrig säkra.
Eric.
Använd din kraft Charles, stoppa honom.
Han kan inte.
Han glider! Han glider tillbaka!
Hindra honom.
Nej.
Eric!
Var är jag?
Hur i helvete kom jag hit?
Vad, du kom till oss.
- Vem är du? - Charles.
Charles Xavier.
Jag känner inte dig.
Vad i helvete är det?
Jag tar hand om det. Bara gå, stoppa Eric!
Eric.
Jag är ledsen.
Eric.
Du är Logan, det är Hank mcCoy, jag är Charles Xavier.
Du har varit de sista dagarna med oss.
Är du på syra?
Någon gav dig riktigt dålig syra.
Ja?
Bara håll i vi kommer igenom det här tillsammans.
Åh gud, Kitty.
Hon är svårt sårad.
Jag har honom.
Professor.
Vad hände med dig?
Jag såg nån nyss som kommer att ge mig mycket smärta en dag.
Var är Raven?
- Borta. - Vad?
Vi måste härifrån.
Igår blev Paris fredsmöte skakat av oidentifierade angripare.
Av vilka världen aldrig har skådat.
Masshysteri drabbade nationen som frågar: Var kommer de från?
Och viktigast, är de vänner eller fiender?
Vad har vi att göra med här?
Utanför protokollet.
För två dagar sen,
den här mannen, Eric Lehnsherr,
flydde från ett fängelse inifrån Pentagon.
Vi tror att kvinnan är en tidigare kollega till Lehnsherr.
De var tillsammans på Kuba vid krisen 1962.
Han var också...
Vad är den saken?
Vi vet inte vad den saken är, sir. Vi vet inte vad något är.
Jo, jo det gör vi.
De är mutanter.
Han har kraft att kontrollera metall, det som era vapen är gjorda av.
Och hon kan förvandla sig till vem som helst.
En general, en säkerhetsman, även ni mr president.
Hon kan gå in på kontoret och starta en kärnvapenattack, om hon vill.
Och det var bara två av dem.
Har vi något motmedel, något försvar?
Jag väntade att ni skulle ställa den frågan.
Det är ett experimentprogram, bestämt ur räkningen.
Du säger att mutanterna går fritt och vårt försvar är stora metallrobotar?
Många mutanter ser ut som oss.
Mina sentineller märker skillnaden.
Jag har åtta prototyper klara, de är av rymdålderspolymerer, ingen metall.
Jag vill ha en visning. Jag vill att världen ser att vi kan skydda dem.
Vad behöver du?
Jag har givit summan till kongressen olyckligtvis röstade de ner mig.
Det kommer att kosta lite mer att få igång dem.
Det du behöver.
Och en sak till...
Om vi kan fånga dem vill jag ha henne i forskningssyfte, förstås.
Det är hemskt.
Vad?
Att vara född så där.
Är det?
Kunde du tänka dig att se i spegeln och se det stirra mot dig.
Ja, det kan jag.
Var tror du hon kommer från?
Tror du hon har en familj?
Ja, det har hon.
Om jag ser så mycket som en skruv så stoppar jag det in i din trut.
Hur hittade du mig?
Du har lärt mig bra.
Det är länge sen vi stod här nära.
Jag har saknat dig.
Du försökte döda mig.
Så att resten av oss kan leva.
Vad menar du?
Jag fick ett meddelande från framtiden.
Ljug inte för mig.
Jag skulle aldrig ljuga.
De använder ditt blod och dina gener till ett vapen som utplånar oss alla.
Jag gjorde det nödvändiga för att säkra vår framtid.
Så vad stoppar mig att döda dig och säkra min framtid.
Ingenting.
Det spelar ingen roll längre, de har ditt DNA.
Ditt blod fanns på gatan.
Vems fel var det?
Mitt.
Jag har sett deras planer.
De skapar ett vapen och nu har de det de behöver.
Vi måste slå till nu, medan vi ännu har övertaget.
Jag har sett för många vänner dö, Eric.
Jag vill inte ha krig.
Bara han som mördade dem.
Detta är krig.
Vad hände med dig?
Förlorade du din tro när jag var borta.
Är du fortfarande Charles Raven? Eller är du Mystique?
Trask är fienden.
Att döda en man är inte nog.
Det var det aldrig för dig.
Hej då, Eric.
Vad hände?
- Kan han gå? - Han behöver sin medicin.
Hank, jag kan höra dem!
Jag skall få det att sluta. Jag hämtar det.
Ta dig samman, det är inte över än.
Du tror inte på det.
Hur vet du det?
När de försvinner, kommer de här tillbaka.
Alla kommer tillbaka.
Lyssna.
Jag är fortfarande kvar.
Hon är kvar där ute.
Men vi behöver din hjälp, Charles.
Men inte så här, jag behöver dig.
Vi kan inte hitta Raven utan dina krafter.
Jag tog lite extra för du missade en dos.
Charles.
Hank, gör mig en tjänst. Hjälp mig till mitt kontor.
Är du säker på det här?
Absolut inte.
Den här skapelsen är otrolig.
Hennes gener kan ha nyckeln till själva mutationen.
Jag behöver mer.
Det var allt de kunde få från gatan i Paris.
Mer än blod.
Jag behöver hjärnvävnad, ryggradsvätska och benmärg.
Tänk, sentineller som förvandlas och anpassas för varje mål.
Om jag bara fick tag i henne.
Denna flicka,
kan föra programmet framåt, tiotals år in i framtiden.
- Hur gammal är er son, major? - Jason?
- Han blir tio, om man kan tro det. - Åtta år från stridbar ålder.
Hur många söner och bröder skeppar vi hem i likpåsar?
Kanske 50-55 tusen.
Och hur många fler på andra sidan?
Aldrig förr i mänsklighetens historia
har det funnits en sak som kan förena oss som en art.
Till nu.
Du hatar verkligen mutanter doktorn, eller hur?
Nej, motsatt. Jag mer beundrar dem, allt de kan göra.
- Jag ser mutanter som vår frälsning. - En gemensam fiende?
En gemensam kamp mot den slutgiltiga fienden.
Utplånande.
Jag tror vår nya vän kan hjälpa oss in i en ny era, Bill.
En ny era av äkta och långvarig fred.
Lystring, lystring.
Transportavgångar om 2 timmar.
När var sista gången du var här nere?
- Senast vi letade efter studenter. - En livstid sen.
Välkommen professor.
Raven är sårad, hon rör sig inte snabbt.
Det är muskler jag inte rört på länge.
Gud!
Charles!
Charles, det går bra.
Jag går och kollar generatorn.
Det är väl inte maskineriet?
- Jag kan inte, min hjärna. - Jo, du kan.
- Det går inte. - Du är bara lite rostig.
Du fattar inte, det är inte rostighet. Jag kan vrida på knapparna.
Men kraften kommer härifrån, den kommer från...
och den är förstörd.
Jag känner mig som en av mina studenter.
Hjälplös.
Det var fel att gå ner hit, det var fel att frita Eric.
Allt har varit ett stort fel.
Ursäkta, Logan, men de sände tillbaka fel man.
Du har rätt.
Det är jag.
Det skulle faktiskt varit du.
Jag var den enda som kunde klara resan fysiskt.
Och jag vet inte hur länge jag har här.
Men jag vet att för länge sen, faktiskt, länge sen från nu.
Så var jag din hjälplösa student,
och du låste upp mitt sinne.
Du visade mig vad jag var, du visade vad jag kunde bli.
Jag vet inte hur man gör det för dig.
Du har rätt, jag kan inte.
Men jag vet nån som kan.
Se in i mitt sinne.
Du såg vad jag gjorde med cerebro. Du vill inte ha mig i ditt huvud.
Du kan inte skada mig mer än vad som är gjort, tro mig.
Hej.
Hej Logan.
Hej Jean.
Döda mig.
Jag älskar dig.
Varför du stackare.
- Stackars man. - Se igenom mig.
Jag vill inte ha ditt lidande. Jag vill inte ha din framtid!
Se bortom min framtid.
Leta efter din framtid.
Just det.
Charles.
Så det här blev det av oss.
Eric hade rätt.
Mänsklighet gör detta mot oss.
Inte om vi visar en bättre väg.
Du tror fortfarande?
Bara för att någon snubblar på vägen
betyder inte att de är förlorade för evigt.
Ibland behöver vi alla lite hjälp.
Jag är inte mannen jag var.
Jag öppnar mitt sinne, och det nästan överväldigar mig.
Du är rädd.
Och cerebro vet det.
Alla de rösterna.
Så mycket.
Smärta.
Det är inte deras smärta du är rädd för.
Det är din, Charles.
Men hur skrämmande den kan vara gör den smärtan dig starkare.
Om du tillåter dig att känna den.
Omfamna den.
Den skall göra dig starkare än du nånsin kunnat tro.
Det är den största gåva vi har,
att bära deras smärta utan att brytas.
Och den kommer från den mänskligaste kraften,
hoppet.
Snälla.
Charles, vi behöver att du hoppas igen.
Fann du vad du letade efter.
Kraften är på igen.
Ja.
Ja, det är den.
Hon har tappat för mycket blod. Hon kan inte fortsätta så här.
Vi har inget val, Bobby.
Vi kan väcka honom.
Nej.
De behöver mer tid.
Jag hade en glimt i det förgångna.
Väcker vi Logan nu kan vi starta en ännu mörkare väg.
De behöver mer tid.
Raven, stanna.
Sluta fly.
Charles?
Var är du?
Tillbaka i huset där du borde vara.
Jag behöver dig hemma.
Jag vet vad jag måste göra.
Om du dödar Trask skapar du många fler precis som honom.
Då dödar jag dem med.
Det är Erics ord, inte dina.
Flickan jag växte upp med kunde inte döda.
Hon var god, rättvis och full av medkänsla.
Jag har medkänsla.
Bara inte för Trask, han har mördat för många av oss.
Stäng av henne Charles, gå in i hennes huvud.
Hon släpper in in mig.
Jag klarar det knappt, jag är inte stark nog än.
Jag vet vad Trask har gjort.
Men att döda honom tar dem inte tillbaka.
Det sätter dig på en väg utan återvändo.
En ändlös cykel av dödande.
Oss och dem till ingenting finns kvar.
Men vi kan stoppa det nu, du och jag.
Du måste bara komma hem.
Jag måste...
Du har inte förändrats alls Charles.
Som jag sa, jag vet precis vad jag måste göra.
Var är hon?
På en flygplats, går ombord på ett plan.
Ett plan vart?
Washington DC
Killar.
Det är något jag måste visa er.
Vi åker baklänges i tiden.
Det är systemet jag gjort att spela in alla nyheter om Paris
- från alla tre nätverk och PBS. - Alla tre.
Ja, och PBS.
Se vad jag hittade.
Imorgon framför vita huset skall presidenten göra sitt uttalande.
Han har med sig försvarsminister Laird och får även hjälp av Bolivar Trask.
Hans rådgivare i att bekämpa mutantproblemet.
Raven inser inte, att döda Trask där och med hela världen tittande.
Då har jag rest långt förgäves.
Det är mer dåliga nyheter, jag såg i en rapport,
att de fann spår av blod i Paris. De kan redan ha hennes DNA.
- Det är allt de behöver. - Att skapa framtidens sentineller.
Det är en teori i kvantfysik att tiden är oföränderlig.
Som en flod, man kan kasta en sten som skapar en våg
men strömmen återskapar sig alltid.
Vad man än gör fortsätter floden rinna i samma riktning.
Vad försöker du säga?
Jag säger att, tänk om kriget är ofrånkomligt.
Om det är meningen att hon skall döda Trask.
Om det helt enkelt är den hon är.
Bara för att någon snubblar, och går vilse.
Betyder inte att de är förlorade för alltid.
Nej, jag tror inte på din teori, Hank.
Och jag kan inte tro att det är den hon är.
Gör planet redo. Vi åker till Washington.
Mår du bra?
Det tar sig.
Vad som än händer idag vill jag att du lovar mig något.
Du har sett in i mig och sett mycket dåligt men en del gott också.
X-men,
Lova att du hittar oss.
Använd din kraft, få oss samman.
Guida oss, led oss.
Storm, Scott, Jean.
Kom ihåg de namnen.
Vi är så många.
Vi behöver dig, professor.
Jag skall göra mitt bästa.
Ditt bästa är tillräckligt.
Lita på mig.
Tolv transporter ingående.
10 miles.
De har hittat oss.
Tusentals samlas här idag från hela världen att bevittna historia.
Med nyhetsmedia från minst 50 olika länder.
Får jag se er inbjudan, tack.
Ja, det får du.
Dessa två är med mig.
- Gå vidare. - Tack.
Logan!
Denna vägen, sir.
Har inte hittat henne än, hon måste vara här.
Amerikas president.
Mina kära amerikaner,
idag står vi inför största hotet i vår historia.
Mutanter.
Vi är förberedda på detta hot.
I Robert Oppenheimers odödliga ord.
Skåda,
världen blir aldrig densamma igen.
Kan jag hjälpa dig?
Nej, det kan du inte.
Här kommer de.
Detta är för er bröder och systrar.
Raven!
Jag har henne!
Låt mig gå, Charles.
Där, ser ni.
Säkerhetsman, vänster om scenen.
- Har det. - Gå.
Vad i helvete gör ni. Jag sa inte till att aktivera dem.
Det gjorde jag inte.
Raven, snälla lyssna på mig.
Vi har givits en andra chans att visa vilka vi är.
Gör inte det här.
Herrar, ni får inte gå längre.
Vi kan inte stoppa så många.
Nej, men vi kan sakta ner dem.
Eric!
Storm.
Ta oss till defcon 3.
Mr president vi har Kod Röd.
Vad fan hände där ute?
Jag ordnar det.
Du har sagt det förut. Jag ville ge ett budskap.
Nu vet hela förbannade världen att vi inte kan skydda dem.
- Jag ordnar det. - Förbanne mig bäst!
Charles!
Är alla oskadda?
Storm!
Bakom dig!
Nu!
Jag får nog inte fråga det här, men i framtiden...
Klarar jag det?
Nej.
Men vi kan ändra på det, visst?
Gör det du är gjord för.
Var är du?
Jag har den, gå!
Så mycket för att vara en överlevare.
En av dem är här inne.
Pistol!
Nej, döda honom inte.
Jag behöver det levande.
Vad hände?
Ni byggde dessa vapen för att förgöra oss.
Varför?
För att ni är rädda för våra gåvor.
För att vi är olika.
Man har alltid fruktat det annorlunda.
Jag är här för att säga till er, att säga till världen.
Ni gör rätt i att frukta oss.
Vi är framtiden!
Vi är de som skall ärva jorden!
Och den som står i vår väg får möta samma öde som de män ni ser framför er.
Idag skulle vara en uppvisning av er kraft.
Istället ger jag er en glimt av den förstörelse min ras kan göra mot er.
Låt detta bli en varning till världen.
Och till mina mutanta bröder och systrar där ute,
säger jag detta.
Inget mer gömmande.
Inget mer lidande.
Ni har levt i skuggan av skam och fruktan alltför länge.
Kom ut.
Följ mig.
Slåss tillsammans i vårt broderskap.
En ny morgon.
Som börjar idag.
Alla dessa bortkastade år med att slåss mot varandra, Charles.
Att få några dyrbara av dem tillbaka.
- Mr president. - Ge upp!
Jag sa, ge upp!
Vill du göra ett uttalande!
Döda mig, bra. Men spara alla andra.
Väldigt heroiskt, mr president.
Men du hade ingen tanke på att spara någon av oss.
Framtiden för vår art börjar nu.
Du brukade vara en bättre skytt.
Tro mig, det är jag än.
Gå ur mitt huvud, Charles!
Raven.
Snälla, gör oss inte till fienden idag.
Se omkring dig, vi är det redan.
Inte alla av oss.
Allt du gjort hittills är att räddat livet på dessa män.
Du kan visa dem en bättre väg.
Stäng av henne, Charles.
Jag har försökt kontrollera dig sedan dagen vi möttes.
Och se var det fört oss.
Allt som händer nu.
Är i dina händer.
Jag har tro på dig, Raven.
Han är din, Charles.
Om ni låter dem få mig, är jag så gott som död.
Ni vet det?
Jag vet.
Adjö, gamle vän.
Adjö, Eric.
Är du säker på att låta dem gå.
Ja.
Jag har hopp för dem.
Det blir en tid, Hank, när vi alla är tillsammans.
Hur blir det med, Logan.
God morgon, Logan.
Sen början.
- Bra jobbat. - Tack.
Storm?
Jean?
Hej, Logan.
Mår du bra?
Du är här.
Var skulle jag annars vara?
Lugnt kompis.
En del saker ändras aldrig.
Fint att se dig, Scott.
- Ta det lugnt. - Okej.
Professor.
Logan?
Är allting bra?
Ja.
Ja, jag tror det.
- Du gjorde det. - Gjorde vad?
Logan, har du inte en klass nu?
En klass.. nu?
Ja, historia.
Historia?
Jag skulle behöva hjälp med det.
Hjälp med vad?
Egentligen, allt efter 1973.
Historian jag kan är lite annorlunda.
Välkommen tillbaka.
Det är bra att se dig, Charles.
Det är bra att se allihop.
Nå.
Jag hade ett löfte att hålla.
Du och jag har mycket att tala om.
Ja.
Vad är det sista du minns?
Drunkna.
Det förgångna.
En ny och osäker värld.
En värld med oändliga möjligheter
och ofantliga utfall.
Åh han lever...
Oräkneliga val skapar vårt öde.
Varje val.
Varje stund.
En krusning i tidens flod.
Vad skall vi göra med honom, major stryker?
Många krusningar och man ändrar flodvattnet.
Jag tar över här.
För framtiden är aldrig säkert bestämd.
Översättning: 314r